user
Kas yra Vėlinės? 
assistant
Vėlinės, katalikų liturgijoje – maldos už mirusiuosius diena; iškilmė. Turiniu siejama su Visų Šventųjų švente. Vėlinių dieną (lapkričio 2) bažnyčioje giedamos gedulinės liturginės valandos; iki vidurdienio giedama Rytmetinė, po vidurdienio – Vakarinė. Pagrindinės šv. Mišios baigiamos procesija į kapines, šventoriuje, arba bažnyčioje. Pelnomi visuotiniai atlaidai, jei per Vėlines bažnyčioje ar koplyčioje sukalbama Tėve mūsų ir tikėjimo išpažinimą (Apaštalų simbolis) arba per Vėlinių aštuondienį (lapkričio 1–8) aplankomos kapinės ir meldžiamasi už mirusiuosius, arba pirmąjį mėnesio penktadienį bažnyčioje prie išstatyto Švč. Sakramento sukalbama Švenčiausiosios Jėzaus Širdies litanija ir atsiteisimo malda Kyrie, eleison.
Pirmą kartą bendruomeninė malda už miruosiuosius paminėta 4 amžiuje. Speciali diena mirusiesiems pagerbti išskirta šv. Izidoriui Seviliečiui priskiriamoje Vienuolių reguloje (lotynų kalba Regula monachorum 7 amžius). 9 a. Ispanijoje ši praktika įvesta daugelyje vienuolynų (švęsta lapkričio 14). Netrukus išplito Italijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje, Vokietijoje, Anglijoje. Šventės diena įvairavo – lapkričio 17, sausio 1, ar sausio 14. Cluny benediktinų vienuolyno abatas Odilonas 998 įvedė tradiciją iškart po Visų Šventųjų melstis už mirusius vienuolijos narius. 13 a. ji išplito visoje Katalikų Bažnyčioje. 1914 popiežius Pijus X Vėlinių dienai suteikė atlaidus. 1915 popiežius Benediktas XV leido per Vėlines kunigams laikyti trejas šv. Mišias.